Cytokiny - struktura a funkce 1 - Šterzl, Ivan (Diabetologie, metabolismus, endokrinologie, výživa, 1999)
Cytokiny jsou polypeptidy, proteiny i jejich glykosylované formy, které autokrinně, epikrinně nebo endokrinně mají významné působení na fyziologické funkce produkčních nebo sousedních buněk organismu, na morfogenezi a na udržení homeostázy celého organismu. Cytokiny jsou řazeny do skupin převážně podle jejich buněčného původu a funkce, jak chrakterizují názvy růstových faktorů (epidermální, fibroblastové, nervové), faktorů stimulující kolonie krevních buněk nebo nádory nekrotizujících faktory. Heterogenita je chrakteristická i pro skupinu interleukinů, kterou spojují nikoliv obdobné funkce, ale identifikace jejich primárních struktur a izolace cDNA. Mezi interleukiny jsou řazeny jak cytokiny růstového a diferenciačního charakteru nezbytné pro vývoj hemopoetických tkání (IL-3, IL-7), tak faktory regulační (IL-4, IL-10), ale také faktory zánětu účastnící se patogeneze (IL-8 - chemokiny). Dalším kritériem řazení cytokinů je jejich buněčný původ. Jsou to buňky prezentující antigen (APC), převážně však T lymfocyty, jejich subpopulace pomocná Th a cytotoxická Tc. Th1 a Tc1 buňky charakterizuje tvorba IL-2, IFNg a lymfotoxinu TNFa, převážně regulující buněčnou imunitu zaměřenou proti intracelulárním patogenům (virům). Th2 a Tc2 působí převážně na tvorbu protilátek, sekretují IL-4, IL-5, IL-10 a uplatňují se především proti extracelulárním patogenům (parazitům). Některé cytokiny jako IL-4, IL-12 mediují vztahy mezi uvedenými subpopulacemi a diferenciačně působí na nediferencované prekurzory Th0.
Keywords: imunita; homeostáza; cytokiny; Interleukins; lidé; interleukiny; Cytokines; Homeostasis; Immunity; Humans