Inzulinová rezistence u kriticky nemocných: molekulární pozadí a metabolické důsledky - Duška, František (Diabetologie, metabolismus, endokrinologie, výživa, 2005)
U kriticky nemocných je zhoršená odpověď tkání na stimulaci inzulinem. Její příčinou je interference signalizační kaskády inzulinu s působením kontraregulačních hormonů a v případě systémového zánětu i sepse cytokinů. Většina z těchto působků vede k serinové fosforylaci (a tím inhibici) inzulin-receptorového substrátu, rozebrány jsou i ostatní mechanizmy. Centrální inzulinová rezistence vede ke zvýšenému výdeji glukózy játry, a to i přes přítomnou hyperglykemii. Mastné kyseliny jsou spíše konvertovány na triacylglyceroly než oxidovány. V periferních tkáních se zvyšuje vychytávání glukózy na inzulinu nezávislými mechanizmy. Zatímco oxidace glukózy je inzulinem stimulována normálně, defektní je syntéza glykogenu. Intenzifikovaná inzulinoterapie normalizující glykemii přináší nemocným zřetelný benefit, zejména díky nepříznivým důsledkům hyperglykemie.
Keywords: Receptor, Insulin; Hyperglycemia; Triglycerides; finanční podpora výzkumu jako téma; Catecholamines; Critical Care; Research Support as Topic; triglyceridy; Humans; katecholaminy; péče o pacienty v kritickém stavu; lidé; inzulinová rezistence; Hydrocortisone; receptor inzulinu; Insulin Resistance; hydrokortison; hyperglykemie