Adherence k medikamentózní léčbě - známá neznámá - Vytřískalová, M (Remedia, 2009)
Adherence je rozsah, ve kterém se pacientovo chování shoduje s radami zdravotníka. Spolu s farmakokinetikou tvoří nejvýznamnější zdroj variability v odpovědi na léčbu. Obecně lze uvést, že přibližně pouze polovina pacientů užívá dostatečné množství léčiva k dosažení terapeutického efektu. Tato skutečnost vede k nárůstu morbidity, mortality a ke zvýšení nákladů spojených s léčbou. Ve většině výzkumných prací je adherence chápána buď jako synonymum compliance, nebo jako nadřazený pojem pro compliance (shodu s doporučeným léčebným režimem) a perzistenci (kontinuitu pokračování léčby po doporučenou dobu). Non-adherence má dva aspekty: (1) pacient užívá nesprávné množství léčiva a (2) pacient užívá léčivo nesprávným způsobem. V současné době neexistuje „zlatý standard“ v měření adherence, častěji se používají metody nepřímé. Koreláty adherence se liší dle charakteristik zkoumané populace i podle definice a metody zvolené k jejímu měření. Sociodemografické faktory adherenci většinou významně neovlivňují. Důležitější roli hraje motivace pacienta k léčbě, vzájemný vztah zdravotník-pacient, psychiatrická komorbidita, farmakoterapeutický režim a nežádoucí účinky. Monitorování adherence by mělo být součástí běžné klinické praxe zejména v případě chronických asymptomatických onemocnění.
Keywords: Patient Dropouts; Medication Adherence; lidé; Humans; motivace; adherence k farmakoterapii; Patient Compliance; Motivation; adherence pacienta; ukončení terapie pacientem