Resekční epileptochirurgie u pacientů s perirolandickou epilepsií - Brázdil, Milan; Kuba, Robert; Chrastina, Jan; Novák, Zdeněk; Hemza, Jan; Hermanová, Markéta; Tyrlíková, Ivana; Ryzí, Michal; Ošlejšková, Hana; Slaná, Bronislava; Mikl, Michal; Pažourková, Marta; et al. (Česká a slovenská neurologie a neurochirurgie, 2011)
Cíl: Zhodnotit úspěšnost a bezpečnost resekční epileptochirurgické léčby v neselektovaném souboru pacientů s lezionální i non-lezionální perirolandickou epilepsií. Soubor a metodika: Retrospektivně jsme identifikovali všechny pacienty, kteří v letech 1995-2009 podstoupili v rámci epileptochirurgického programu Centra pro epilepsie Brno resekční výkon v perirolandické oblasti. Jednalo se o 15 pacientů, tj. 5,2 % všech provedených resekčních epileptochirurgických zákroků. Detailně jsme zpracovali výsledky u 13 operovaných pacientů s minimální dobou pooperačního sledování dva roky (průměrná doba od operace byla sedm let). V hodnoceném souboru byl průměrný věk pacientů v době zákroku 27 let (min. 13 let, max. 50 let). Předoperační MR vyšetření prokázalo ohraničenou strukturální lézi v centrální krajině u devíti pacientů, u zbývajících čtyř jedinců se jednalo o MR-negativní perirolandickou epilepsii. Většina pacientů předoperačně podstoupila chronické invazivní video-EEG vyšetření (70 %), u ostatních pak byla doplněna peroperační elektrokortikografie. Dle možností byly pro přesnější lokalizaci epileptogenní zóny předoperačně doplněny další neurozobrazovací vyšetření (PET, SPECT, subtrakční iktální SPECT koregistrovaný s MR, voxel-based morfometrie, MR spektroskopické zobrazení, EEG výboji spouštěné fMR). Výsledky: Pooperačně došlo k praktickému vymizení záchvatů (Engel I) u devíti pacientů (70 %), téměř bez záchvatů (Engel II) byli dva pacienti (15 %), a u dvou pacientů nedošlo po operaci k významnému zlepšení (Engel IV; 15 %). Predikovatelný pooperační funkční deficit se objevil u čtyř pacientů (30 %), ve všech případech však došlo po intenzivní rehabilitaci k výraznému ústupu nálezu, u dvou pacientů (15 %) přetrvává reziduální frustní (nelimitující) oslabení akra kontralaterální horní končetiny. Závěr: V indikovaných případech se jeví resekční epileptochirurgie jako jednoznačně úspěšná a poměrně bezpečná metoda léčby farmakorezistentních pacientů s perirolandickou epilepsií, a to včetně MR-negativních případů.
Keywords: financování organizované; Epilepsy, Rolandic; Retrospective Studies; Psychosurgery; léková rezistence; Financing, Organized; malformace mozkové kůry; retrospektivní studie; centrální krajina; neurozobrazování; Humans; elektroencefalografie; Anterior Temporal Lobectomy; psychochirurgie; epilepsie; magnetická rezonanční tomografie; lidé; Outcome and Process Assessment, Health Care; Drug Resistance; Neuroimaging; Focal Cortical Dysplasia; fokální kortikální dysplazie; Positron-Emission Tomography; Statistics as Topic; epilepsie Rolandova; výsledky a postupy - zhodnocení (zdravotní péče); Surgicenters; stereotaktické techniky; Magnetic Resonance Imaging; Electroencephalography; farmakorezistentní epilepsie; Malformations of Cortical Development; statistika jako téma; Stereotaxic Techniques; pozitronová emisní tomografie; přední temporální lobektomie; Epilepsy; chirurgická centra