Lékařství v antickém starověku - Tesařová, Drahomíra (Časopis lékařů českých, 2012)
V článku jsou popisovány dějiny lékařství ve starověkém Řecku od kultu boha Asklépia k zakladateli vědecké racionální medicíny Hippokratovi. Je vysvětlována Hippokratova humorální teorie (lidské tělo se skládá ze čtyř šťáv) a je zdůrazněn i Hippokratův ideál přístupu lékaře k nemocnému. V období helénismu pokračoval vývoj medicíny v lékařské škole v Alexandrii (Hérofilos a Erasistratos). Medicíně ve starověkém Římě a vědecké ochraně zdraví zpočátku nebyla věnována zvláštní pozornost. Teprve od roku 293 př. n. l. byli zváni do Říma lékaři z Řecka – např. Asklépiadés. Za C. Iulia Caesara bylo uděleno cizincům, kteří provozovali lékařskou praxi, římské občanství a díky dalším výhodám došlo k rozkvětu lékařského stavu za římského císařství. Zřizovaly se lékařské ordinace (iatreia), ošetřovny (valetudinaria) a pod vlivem křesťanství i nemocnice. Ve 2. stol. n. l. pak dosahuje antická medicína svého vrcholu v osobě lékaře Galéna, který vytvořil soustavu celé lékařské vědy a stal se nejvýznamnější, ale zároveň i poslední osobností medicíny starověkého Říma.
Keywords: Hippokrates; Humans; Ancient Lands; lékařství ve starověkém Římě; alexandrijská škola; starověké země; Galénos; lékařská etika; studium lékařství; lidé; dějiny starověku; lékařství ve starověkém Řecku; Ethics, Medical; dějiny lékařství; Rome; Řecko; Greece; History, Ancient; Practice Patterns, Physicians'; lékařská praxe - způsoby provádění; Řím; History of Medicine; Egypt; Economics, Medical; ekonomika lékařská; Education, Medical; Asklépiadés