Vyšetřování synkop - Gauer, Robert L (Medicína po promoci, 2012)
Pojmem synkopa označujeme náhlou, krátkodobou ztrátu vědomí s úplným návratem k předchozí úrovni neurologických funkcí. Synkopy dělíme na nervově zprostředkované (při hypersenzitivitě karotického sinu, situační či vazovagální), kardiální, ortostatické a neurogenní. U starších dospělých je pravděpodobnější výskyt ortostatických synkop, hypersenzitivity karotického sinu nebo kardiálních synkop, zatímco u mladších dospělých se častěji vyskytují synkopy vazovagální. Mezi běžné nesynkopální syndromy s podobnými projevy patří epileptické záchvaty, metabolické a psychogenní poruchy a akutní intoxikace. Pacienti, u nichž došlo k synkopě (jiné než nervově zprostředkované a ortostatické), jsou ve zvýšené míře ohroženi úmrtím z jakékoli příčiny. Při posuzování krátkodobého rizika úmrtí a potřeby akutní hospitalizace se osvědčily tyto klinické nástroje: Sanfranciská pravidla pro hodnocení synkop (San Francisco Syncope Rule) a Stratifi kace rizika u synkop na příjmovém oddělení (Risk Stratifi cation of Syncope in the Emergency Department). Směrnice doporučují algoritmický přístup k vyšetřování synkop začínající rozborem anamnézy a fyzikálním vyšetřením. U všech nemocných po synkopě je nutno provést elektrokardiografi cké vyšetření, posoudit vliv ortostázy na základní fyziologické ukazatele a zajistit monitoraci intervalu QT. Pacienti s kardiovaskulárním onemocněním, abnormálním elektrokardiografi ckým nálezem nebo s výskytem náhlé smrti v rodinné anamnéze, jakož i nemocní po nevysvětlené synkopě by měli být hospitalizováni za účelem dalšího dovyšetření. U pacientů s nervově zprostředkovanou nebo ortostatickou synkopou zpravidla nebývá dalších testů zapotřebí. Případy synkop nejasné etiologie mohou vyžadovat provedení dalších vyšetření typu echokardiografi e, stupňovitých zátěžových testů, elektrokardiografi cké monitorace a elektrofyziologických vyšetření. Ačkoliv u části nemocných zůstane synkopa nevysvětlena i poté, co podstoupí podrobná diagnostická vyšetření, je větší pravděpodobnost, že závažným základním onemocněním trpí pacienti s opakovanými synkopálními příhodami v porovnání s pacienty s ojedinělou synkopou.
Keywords: echokardiografie; diferenciální diagnóza; Syncope, Vasovagal; biologické markery; Myocardial Ischemia; Age Factors; Biomarkers; věkové faktory; diagnostické techniky a postupy; synkopa; anamnéza; lidé; Diagnostic Techniques and Procedures; ischemická choroba srdeční; ortostatická intolerance; Syncope; Echocardiography; Algorithms; Electrocardiography; elektrokardiografie; Diagnosis, Differential; Risk Factors; dilatační kardiomyopatie; Long QT Syndrome; směrnice pro lékařskou praxi jako téma; syndrom dlouhého QT; Practice Guidelines as Topic; Meta-Analysis as Topic; Orthostatic Intolerance; rizikové faktory; algoritmy; Medical History Taking; Cardiomyopathy, Dilated; vazovagální synkopa; metaanalýza jako téma; Humans