Intraoseální mukoepidermoidní karcinom - Andrle, Pavel; Hauer, Lukáš; Hostička, Lubor; Hrušák, Daniel; Jambura, Jan; Pošta, Petr; Skálová, Alena (Česká stomatologie a Praktické zubní lékařství, 2013)
Úvod: Intraoseální mukoepidermoidní karcinom je poměrně vzácná varianta histologicky identického maligního nádoru postihujícího slinné žlázy. Jde o relativně nedávno popsanou samostatnou nozologickou jednotku s jasně definovaným histomorfologickým popisem. Dosud byly celosvětově publikovány pouze stovky případů tohoto onemocnění. Topicky je tento nádor řazen mezi primární intraoseální karcinomy čelistí. Metody: V předkládané práci jsou prezentováni dva pacienti s touto diagnózou, v obou případech s nádorovým postižením horní čelisti, kteří byli diagnostikováni a léčeni na pracovišti autorů od roku 2008. Výsledky léčby jsou hodnoceny s pětiletým odstupem. Výsledky: První pacient byl léčen radikálním chirurgickým výkonem s následnou adjuvantní onkologickou terapií. Bylo dosaženo dlouhodobé kompletní remise a i dnes je pacient bez známek nádorové choroby. Druhá pacientka je polymorbidní nemocnou ve vysokém věku. Z tohoto důvodu byla u ní indikována radioterapie, ovšem bez jakékoli léčebné odezvy ve smyslu regrese nádoru. Až následně indikovaná paliativní chemoterapie přinesla podstatné zmenšení tumoru. V současné době u pacientky trvá parciální remise zhoubného onemocnění, bez známek progrese nádoru či generalizace. Závěr: Intraoseální mukoepidermoidní karcinom nemá dosud plně vyjasněnou patogenezi. Základem diagnostiky je histomorfologické vyšetření erudovaným patologem. Imunohistochemické vyšetření se nejeví pro diagnostiku výrazněji přínosné. Diferenciálně diagnosticky je z patologického hlediska nutné odlišit zejména dlaždicobuněčný karcinom a glandulární odontogenní cystu. Z pohledu klinického lékaře je důležité vyloučit generalizaci salivárního mukoepidermoidního karcinomu, tzn. metastázu tohoto nádoru v čelistech. Většina intraoseálních mukoepidermoidních karcinomů je řazena mezi low-grade nádory s malým potenciálem k zakládání metastáz. Ve všech případech by jako první volba léčby měl být radikální resekční výkon. Radioterapie a chemoterapie jsou jako léčebné modality indikovány pouze jako adjuvantní, a to zejména při high-grade variantě nádoru. Ani přes svou jednoznačně maligní povahu nepatří intraoseální mukoepidermoidní karcinom mezi agresivní nádory s vysokou mortalitou.
Keywords: Palliative Care; Female; Salivary Gland Neoplasms; Multimodal Imaging; paliativní péče; Chemoradiotherapy, Adjuvant; Drug Therapy; ženské pohlaví; Tomography, X-Ray Computed; biopsie; stomatochirurgické výkony; adjuvantní chemoradioterapie; Radiotherapy; lidé; Jaw Neoplasms; staging nádorů; mukoepidermoidní karcinom; farmakoterapie; Aged, 80 and over; salivární karcinom; nádory slinných žláz; Humans; Cell Transformation, Neoplastic; Oral Surgical Procedures; Remission Induction; Male; nádory čelistí; radioterapie; indukce remise; Biopsy; Carcinoma, Mucoepidermoid; nádorová transformace buněk; lidé středního věku; multimodální zobrazování; senioři nad 80 let; mužské pohlaví; low-grade; Middle Aged; Neoplasm Staging; maligní transformace; počítačová rentgenová tomografie