Diagnostika extraezofageálního refluxu u dětí se sekretorickou otitidou - Syrovátka, Jakub; Komínek, Pavel; Matoušek, Petr; Tomanová, Radoslava; Zeleník, Karol; Formánek, Martin (Otorinolaryngologie a foniatrie, 2014)
Cíl: Cílem studie bylo zjistit, jak často je u dětí s chronickou sekretorickou otitidou (OMS) přítomný extraezofageální reflux (EER). Metody: Do prospektivní studie byli zařazeni dětští pacienti ve věku 1-5 let, u kterých byla indikována z důvodu OMS myringotomie s/bez zavedení tlak vyrovnávající trubičky (TVT). Pokud byly přítomné adenoidní vegetace, byla zároveň indikována adenoidektomie. Rodiče vyplnili dotazník obsahující demografická data a anamnestická data týkající se příznaků refluxu a středoušních zánětů u dítěte. Diagnostika EER byla provedena několika metodami. Přítomnost pepsinu ve středouší (nepřímý znak EER) byla zjišťována pomoci Peptestu. U dětí, které byly indikovány kromě myringotomie současně k adenoidektomii, bylo provedeno i měření orofaryngeálního pH systémem Restech a vyšetření pepsinu z hltanové mandle imunohistochemickými metodami. Výsledky: Do studie bylo od června 2012 do června 2013 zařazeno 38 dětí. Pepsin ve středouší byl prokázán pomoci Peptestu u 12 dětí (32 %). U 15 dětí byla provedena kromě myringotomie i adenoidektomie. V této skupině bylo provedeno měření pH v orofaryngu systémem Restech a histologické imunohistochemické vyšetření přítomnosti pepsinu ve vzorku z hltanové mandle. EER byl měřením orofaryngeálního pH (Restech) zjištěn u 10 dětí z 15 (67 %). U 3 dětí s prokázaným EER při vyšetření orofaryngeálního pH byla prokázána také přítomnost pepsinu ve středouší pomocí Peptestu. U těchto 3 pacientů byl zaznamenán pomoci Restechu výrazný EER. U dalších dětí, u kterých byl Peptest negativní, byl pomocí Restechu zjištěn mírnější EER. Imunohistochemické vyšetření hltanové mandle neprokázalo pepsin u žádného z vyšetřovaných dětí. Závažnost problémů udávaných rodiči v dotazníku nekorelovala s výsledky orofaryngeální pH-metrie a Peptestu. Závěr: Přítomnost pepsinu ve středouší (nepřímý znak patologického EER) byla zjištěna u 12 z 38 (32 %) pacientů s OMS. Vyšetřením orofaryngeálního pH byl EER prokázán u 2/3 pacientů s OMS. Diagnostika EER pomoci těchto dvou metod je jednoduchá a dětmi dobře tolerována; obě metody lze kombinovat, a tím diagnostiku EER u pacientů s OMS zpřesnit. Imunohistochemické vyšetření pepsinu z hltanové mandle není pro stanovení EER vhodné. Na základě našich výsledků lze předpokládat, že 1/3 pacientů s OMS by mohla profitovat z antirefluxní léčby (dieta, režimová opatření, inhibitory protonové pumpy).
Keywords: orofarynx; Equipment Design; ventilace středního ucha; adenektomie; Statistics as Topic; průzkumy a dotazníky; Infant; předškolní dítě; otitis media s výpotkem; monitorování fyziologických funkcí; exsudáty a transsudáty; střední ucho; statistika jako téma; Hydrogen-Ion Concentration; manometrie; chronická sekretorická otitida; Monitoring, Physiologic; Surveys and Questionnaires; žaludeční šťáva; Immunohistochemistry; Adenoidectomy; lidé; orofaryngální pH-metrie; postprandiální období; Manometry; Middle Ear Ventilation; Ear, Middle; imunohistochemie; kohortové studie; Cohort Studies; Pepsin A; Gastric Juice; Oropharynx; Restech; kojenec; Child, Preschool; Peptest; Laryngopharyngeal Reflux; pepsin A; Postprandial Period; Exudates and Transudates; chronická nemoc; laryngofaryngeální reflux; design vybavení; koncentrace vodíkových iontů; Chronic Disease; Otitis Media with Effusion; Humans