Význam imunogenní buněčné smrti v protinádorové imunitě - Fučíková, Jitka; Bartůňková, Jiřina; Špíšek, Radek (Klinická onkologie, 2015)
Z imunologického hlediska lze buněčnou smrt nádorových buněk rozlišit na imunogenní a neimunogenní v závislosti na podnětu, který ji vyvolává. Imunogenní buněčná smrt na rozdíl od fyziologické apoptózy vede ke stimulaci imunitního systému pomocí molekul, které jsou označovány jako DAMPs (danger associated molecular pattern). V prvních hodinách imunogenní buněčné apoptózy dochází k rychlé translokaci chaperonového proteinu kalretikulinu a proteinů teplotního stresu 70 a 90 (heat‑shock – HSP70 a HSP90) z endoplazmatického retikula na buněčný povrch. Následně dochází k aktivní sekreci molekuly adenosintrifosfátu a pasivnímu uvolnění nukleárního proteinu HMGB1 do extracelulárního prostoru. Společnou vlastností těchto molekul je aktivace buněk imunitního systému, zejména pak dendritických buněk, které se řadí mezi profesionální antigen prezentující buňky, které následně aktivují protinádorovou imunitní odpověď. Cílem tohoto souhrnného článku je popsat dosud známé induktory imunogenní buněčné smrti a jejich vliv na protinádorovou imunitní odpověď.
Keywords: Hydrostatic Pressure; protinádorová imunitní odpověď; Cyclophosphamide; hydrostatický tlak; mitoxantron; virové receptory; Mitoxantrone; pyraziny; Dendritic Cells; antracykliny; Neoplasms; dendritické buňky; nádory; Bortezomib; Pyrazines; Boronic Acids; Receptors, Virus; Calreticulin; lidé; coxackie viry CVB3; Photochemotherapy; buněčná imunita; Anthracyclines; Ultraviolet Rays; buněčná smrt; organoplatinové sloučeniny; radioterapie; Cell Death; kalretikulin; Immunity, Cellular; bortezomib; imunogenní buněčná smrt; Immunogenic Cell Death; Organoplatinum Compounds; fotochemoterapie; cyklofosfamid; Radiotherapy; kyseliny boronové; induktory imunogenní smrti; oxaliplatina; ultrafialové záření; Humans