Mimonemocniční náhlá zástava oběhu: dopad změn systému poskytování přednemocniční neodkladné péče v období 2012–2016 v Karlovarském kraji - Míra, Vojtěch; Renza, Metoděj; Fridrichovská, Aneta; Sýkora, Roman (Urgentní medicína, 2016)
Úvod: Pokrok v péči o pacienty s mimonemocniční náhlou zástavu oběhu (NZO) je základem a hlavním parametrem hodnocení kvality přednemocniční neodkladné péče (PNP). V Karlovarském kraji (KVK) byly od roku 2012 implementovány změny v organi¬zaci, vzdělávání a využívaném technickém zabezpečení. Cíl: Zhodnotit retrospektivně účinek změn v organizaci, edukaci a technickém zabezpečení v péči o pacienty s NZO. Metodika: Změny v poskytování PNP v KVK v období od března 2012 do listopadu 2015 byly následující: přechod na setkávací systém (RV); změna distribuce a snížení počtu výjezdových skupin (VS) s lékařem; celkové zvýšení počtu VS a základen; edukace VS a operátorů v doporučeních, aplikace vnitřních standardů pro léčbu NZO; ověřování znalostí VS; vybavení přístrojem pro au-tomatické stlačování hrudníku (LUCAS II); doporučení o směřování pacientů po resuscitaci (KPR) do centra pro srdeční zástavu (CARC). Byla porovnána období před uvedenými změnami (skupina CONTROL) a po aplikaci až všech změn (skupina CHANGE), byly vyhledány záznamy pacientů s NZO s indikovanou KPR mimo lůžková zdravotnická zařízení (ZZ). Sledované parametry: dojezdové časy; typy VS zahajující KPR; průběh KPR: adherence k doporučením, využití kompetencí VS bez lékaře a technického vybavení a směřování do CARC. Výsledky: Ve sledovaném tříměsíčním období byla skupina CONTROL (n=55) vyhledána z 6033 ošetřených pacientů a skupina CHANGE (n=52) z 8658 pacientů PNP. Rozdíl v dojezdových časech první VS na místo NZO nebyl pozorován, ve skupině CHANGE byla větší ochota svědků poskytovat KPR před příjezdem VS, první na místě byly významně častěji VS bez lékaře a zahajovaly KPR. Ve skupině CHANGE byla významně vyšší adherence k užití EtCO2, nebyl rozdíl v respektování doporučené farmakoterapie. V čase se významně rozšířilo užívání intraoseálního vstupu, zavedení laryngální masky a začal být používán přístroj LUCAS II. Rozdíl v počtu pacientů směrovaných do CARC nebyl prokázán. Délka neúspěšné KPR se mezi skupinami významně nelišila. Závěr: Vyšší míra využití kompetencí zdravotnických záchranářů, zahajování resuscitace samotnými záchranáři prvními na mís¬tě společně s vyšší ochotou svědků zahajovat KPR u NZO nemá negativní vliv na krátkodobý klinický výsledek. Výsledky tohoto pozorování podporují důležitost standardizované péče o NZO.
Keywords: výsledek terapie; urgentní zdravotnické služby; kardiopulmonální resuscitace; Treatment Outcome; Transportation of Patients; Out-of-Hospital Cardiac Arrest; transport pacientů; Retrospective Studies; retrospektivní studie; lidé; pomocní zdravotničtí pracovníci; Cardiopulmonary Resuscitation; Emergency Medical Technicians; Humans; Emergency Medical Services; zástava srdce mimo nemocnici