Biologická léčba bronchiálního astmatu - první klinické zkušenosti s mepolizumabem - Krčmová, Irena; Novosad, Jakub (Farmakoterapeutická revue, 2017)
Současná léčba středně těžkého až těžkého perzistujícího astmatu se opírá zejména o inhalační kortikosteroidy v kombinaci s dlouhodobě působícími bronchodilatancii a antagonisty leukotrienů. Některé fenotypy astmatu však nejsou ani při kombinované antiastmatické léčbě pod kontrolou. V posledních dvou desetiletích narostly studie s užitím biologické léčby se selektivními přístupy k alergickému a eosinofilnímu zánětu dýchacích cest. V současné době je v Evropské unii registrována léčba protilátek vůči interleukinu 5 - jedná se o monoklonální protilátky mepolizumab a reslizumab, benralizumab je v poslední fázi klinických studií. Pacientům s nekontrolovaným těžkým astmatem by měla být k vysokým dávkám fixních kombinací inhalačního kortikosteroidu a dlouhodobě působících |32-sympatomimetik přidávána cílená biologická léčba podle fenotypu a patofyziologického endotypu ještě před podáním systémových kortikosteroidů. Mepolizumab je od roku 2015 registrován v rámci Evropské unie, je indikován k léčbě těžkých eosinofilních astmatiků refrakterních k léčbě.
Keywords: injekce; eozinofily; klinické zkoušky jako téma; antiflogistika nesteroidní; Clinical Trials as Topic; Biological Therapy; Interleukin-5; lidé; Injections; Eosinophils; Adrenal Cortex Hormones; hormony kůry nadledvin; Asthma; stupeň závažnosti nemoci; mepolizumab; eosinofilní bronchiální astma; Anti-Inflammatory Agents, Non-Steroidal; Male; Sinusitis; bronchiální astma; interleukin-5; lidé středního věku; humanizované monoklonální protilátky; Antibodies, Monoclonal, Humanized; mužské pohlaví; Severity of Illness Index; sinusitida; Middle Aged; biologická terapie; Humans