Operační léčba zlomenin diafýzy pažní kosti - Pavlacký, Tomáš; Veselý, Radek; Suchomel, Radomír; Paša, Libor; Sládek, Filip; Pink, Tomáš; Kočiš, Ján (Úrazová chirurgie, 2018)
Úvod: Zlatým standardem ošetření zlomenin diafýzy pažní kosti je konzervativní postup, doplněný ve specifických indikacích o dlahovou osteosyntézu. V posledních letech se naproti tomu začíná více prosazovat osteosyntéza hřebová, a to především z důvodu výrazného zlepšení chirurgické techniky a využívaných implantátů, které vedlo ke snížení množství komplikací. Na našem pracovišti se tak postupně stala metodou volby. Cíl: Účelem naší práce bylo zhodnotit úspěšnost osteosyntézy diafýzy pažní kosti v retrospektivně hodnoceném souboru pacientů a zároveň definovat rizikové faktory potenciálního nezhojení. Metoda: Do retrospektivní klinické studie III. stupně kvality důkazů bylo zařazeno 167 pacientů operovaných v letech 2011–2016 v Úrazové nemocnici v Brně se zlomeninou diafýzy pažní kosti. Hodnocena byla míra zhojení a množství komplikací jako, je paréza n. radialis, prodloužené hojení či vznik pakloubu. Dále jsme podrobněji analyzovali skupinu 17 pacientů s diagnostikovaným pakloubem se zaměřením na možné predisponující faktory. Výsledky: V našem souboru jsme nalezli celkem devět (5,4 %) pacientů s komplikací ve formě pooperační parézy n. radialis. Z těchto bylo šest operovaných hřebem a tři dlahou. Dále 10 (6,0 %) pacientů, kteří vykazovali známky prodlouženého hojení a celkem 17 (10,2 %) pacientů, u kterých RTG nález naplnil definici pakloubu. Z nich 15 (12,2 %) bylo operováno hřebovou technikou (12,2 %) a dva dlahou (5,6 %). Z analýzy této skupiny pacientů vyplývá, že profilovým pacientem predisponovaným pro vznik pakloubu je žena v sedmé dekádě života s frakturou ve střední třetině diafýzy typu A1 či B1 dle AO s DM II. typu a vahou na hranici obezity. Žádný jiný ze sledovaných faktorů se neprokázal jako signifikantní. Závěr: Dlahová syntéza i nitrodřeňové hřebování jsou při ošetření zlomenin diafýzy pažní kosti plnohodnotnou alternativou konzervativního postupu. Podle současné literatury nejsou signifikantní rozdíly při vzájemném srovnání těchto metod co do úspěšnosti zhojení, přestože naše zkušenosti naznačují mírně lepší rentgenové výsledky při osteosyntéze dlahou a naproti tomu menší frekvenci poranění n. radialis u osteosyntézy hřebové.