Benralizumab - profil léku a první klinická zkušenost - Krčmová, Irena; Novosad, Jakub; Sedlák, Vratislav (Farmakoterapie, 2019)
V oblasti imunoalergologie jsou dnes užívány monoklonální humanizované protilátky v diagnózách bronchiálního astmatu, atopického ekzému, chronické spontánní urtikarie a těžké hyperplastické rinosinusitidy s nosní polypózou. Pro léčbu eozinofilního alergického a nealergického astmatu je v rámci EU schváleno pět molekul, které cílí na dráhu interleukinu (IL)-5 (mepolizumab, reslizumab, benralizumab) nebo na cytokinovou dráhu IL-4/IL-13 (dupilumab) či na imunoglobulin E (omalizumab). U nemocných s těžkým eozinofilním astmatem je zásadní určení fenotypu respiračního zánětu. Pokud nelze dosáhnout kontroly nad chorobou pomocí farmakoterapie, je dle doporučení GINA jednoznačně preferována cílená fenotypová léčba biologickými protilátkami, neboť mají lepší důkazy o účinnosti (důkaz kategorie A, resp. B) oproti dlouhodobé systémové kortikoterapii (důkaz kategorie D). Biologická léčba se používá v přesně definovaných situacích, jedná se o personalizovaný typ medicíny. Benralizumab, monoklonální humanizovaná protilátka proti receptoru pro interleukin 5 (IL-5Rα), působí duálním mechanizmem – jednak prostřednictvím blokády IL-5 receptoru a dále prostřednictvím souběžné vazby na membránový receptor přirozených zabíječských buněk, díky čemuž následně dochází k řízené apoptóze eozinofilů a bazofilů s jejich rychlou deplecí. Benralizumab je indikován jako přídatná udržovací léčba dospělých pacientů (v USA od 12 let) s těžkým eozinofilním astmatem, kteří nejsou adekvátně kontrolováni vysokými dávkami inhalačních kortikosteroidů a dlouhodobě působících β-agonistů.