Renoparenchymatózní hypertenze - aktuality v diagnostice a léčbě - Vachek, Jan; Zakiyanov, Oskar; Oulehle, Kateřina; Ciferská, Hana; Tesař, Vladimír (Vnitřní lékařství, 2021)
Nejčastější příčinou sekundární hypertenze je onemocnění ledvinného parenchymu, které představuje až 5 % případů arteriální hypertenze. Renoparenchymatózní hypertenze se vyskytuje jako komplikace většiny glomerulárních a tubulointersticiálních onemocnění a může urychlit zhoršování renální funkce. Patofyziologie renoparenchymatózní hypertenze je komplexní a zahrnuje poruchy homeostázy a exkrece sodíku a z toho rezultující volumovou expanzi, alteraci systému renin‐angiotenzin‐aldosteron, abnormality endogenních vazodepresorů a také zvýšení aktivity vazoaktivních látek. Renoparenchymová hypertenze se může vyskytnout u akutního i chronického onemocnění ledvin a manifestuje se již v časné fázi renálního postižení. Často vyžaduje komplexní farmakologickou léčbu krevního tlaku a je prognosticky nepříznivá z hlediska kardiovaskulárních a renálních komplikací. Tuto formu sekundární hypertenze lze často úspěšně léčit terapií základního renálního onemocnění. V případě nedostatečné kompenzace krevního tlaku dochází k progresi poruchy ledvinných funkcí. Cílem tohoto sdělení je podat stručný přehled o renoparenchymatózní hypertenzi, o aktuálních diagnostických možnostech a principech terapie.
Keywords: Vasopressins; proteinurie; Humans; vasopresiny; Proteinuria; Sodium-Glucose Transporter 2 Inhibitors; Blood Pressure Determination; krevní objem; Antihypertensive Agents; lidé; chronická renální insuficience; renální hypertenze; Parenchymal Tissue; krevní tlak; diabetické nefropatie; Hypertension, Renal; glifloziny; parenchymatická tkáň; Diabetic Nephropathies; Renin-Angiotensin System; antihypertenziva; Renal Insufficiency, Chronic; Blood Pressure; Blood Volume; renin-angiotensin systém; měření krevního tlaku