Farmakologická léčba osteoporózy a prevence zlomenin: doporučení pro klinickou praxi - Zikán, Vít (Vnitřní lékařství, 2024)
Klinický význam osteoporózy spočívá v nárůstu výskytu nízkotraumatických zlomenin. Zlomeniny zvyšují morbiditu a mortalitu a vedou ke snížené kvalitě života a ztrátě autonomie. Léčba osteoporózy zahrnuje posouzení rizikových faktorů zlomenin, snížení ovlivnitelných rizikových faktorů prostřednictvím úpravy výživy a životního stylu a vedení farmakologické léčby u pacientů s vysokým rizikem zlomenin. Osteoporóza je chronické onemocnění, a proto potřebuje dlouhodobý plán léčby s individuálním přístupem k léčbě. Současné léky mají osteoanabolické účinky nebo a/nebo snižují kostní resorpci a dramaticky snižují výskyt zlomenin. U osob s vysokým rizikem zlomeniny je poměr přínosu oproti rizikům léčby příznivý až po dobu 10 let při léčbě aminobisfosfonáty nebo denosumabem. Léčba denosumabem ale nesmí být přerušena bez zahájení alternativní léčby, aby se zabránilo rychlé ztrátě BMD a zvýšení rizika zlomenin obratlů. U osob s velmi vysokým rizikem zlomeniny je třeba zvážit v 1. volbě osteoanabolickou léčbu teriparatidem nebo romosozumabem. Vzhledem k tomu, že délka léčby těmito léky je omezena na 12–24 měsíců, musí vždy navázat antiresorpční léky. Včasná diagnostika a léčba osteoporózy dramaticky snižuje výskyt zlomenin a umožní zachovat mobilitu, autonomii a kvalitu života
Keywords: klinické rozhodování; denosumab; inhibitory kostní resorpce; fraktury kostí; Calcium; Bone Density Conservation Agents; remodelace kosti; Humans; Risk; riziko; Bone Remodeling; osteoporóza; Osteoporosis, Postmenopausal; Teriparatide; vápník; lidé; humanizované monoklonální protilátky; Vitamin D; Antibodies, Monoclonal, Humanized; Clinical Decision-Making; postmenopauzální osteoporóza; Denosumab; romosozumab; teriparatid; Osteoporosis; bisfosfonáty; vitamin D; Fractures, Bone; Diphosphonates