Adherence k terapii u pacientů s idiopatickými střevními záněty na podkožní biologické léčbě - Kolář, Martin; Lukáš, Milan (Gastroenterologie a hepatologie, 2024)
Úvod: Nonadherence je problémem v léčbě chronických onemocnění včetně idiopatických střevních zánětů (IBD) a dle literatury je adherence nedostatečná u čtvrtiny pacientů. Důsledkem je riziko selhání terapie a relapsu nemoci. Nonadherence představuje významný faktor v případě domácí aplikace podkožní biologické léčby (BL). Cílem práce je hodnocení adherence konvenčně sledovaných IBD pacientů s podkožní formou BL ve srovnání s využitím monitoringu telemedicínskými prostředky. Metodika: K hodnocení adherence bylo využito retrospektivních údajů jednoho IBD centra o četnosti návštěv a vydané medikaci u pacientů s výpočtem metriky medication possession ratio (MPR). Byla porovnána kohorta pacientů vedených na platformě IBD Asistent s aktivním zasílám upozornění na nutnost aplikace, s kontrolní skupinou, kterou představovali konvenčně sledovaní IBD pacienti srovnatelní podle typu léčby, diagnózy, pohlaví a věku. Sekundárním parametrem bylo sledování sérových hladin léčiva v subpopulaci pacientů s adalimumabem. Výsledky: Do studie bylo zařazeno 69 pacientů s podkožní BL aktivních v období od července 2022 do července 2023 na platformě IBD Asistent. K této skupině byla v poměru 2: 1 přiřazena kontrolní skupina 138 konvenčně sledovaných pacientů. Průměrný věk pacientů byl 40,6 ± 11,1 let; 43,5 % mužů. Crohnova nemoc byla diagnostikována u 83,1 % pacientů. Adalimumabem bylo léčeno 91,3 % pacientů, 7,2 % nemocných mělo podkožně aplikovaný vedolizumab a 1,5 % pacientů dostávalo golimumab. Medián sledování činil 517 dní. Adherence hodnocená MPR byla vysoká v telemedicínské i konvenční skupině (0,960 ± 0,084 vs. 0,967 ± 0,094; p = 0,6123). Podíl neadherentních pacientů s MPR < 0,86 činil 8,8 % a 8,0 % (p = ns). V celém souboru byla adherence signifikantně nižší u žen a tendence k vyšší adherenci u pacientů s ulcerózní kolitidou. Věk pacientů nehrál roli. U pacientů s nízkými hladinami adalimumabu byl výrazně vyšší podíl nonadherentních pacientů (36,8 vs. 4,9 %; p = 0,0002). Závěr: Přestože celková adherence k aplikaci podkožní BL je relativně vysoká a nezávislá na způsobu sledování pacientů, lze hodnocením MPR pomoci identifikovat rizikové skupiny pacientů. Nízké hladiny léčiva (adalimumabu) jsou ve třetině případů důsledkem nonadherence.
Keywords: Biological Therapy; adherence k farmakoterapii; biologická terapie; lidé; Middle Aged; injekce subkutánní; Adult; Medication Adherence; telemedicína; Female; retrospektivní studie; adalimumab; Humans; Inflammatory Bowel Diseases; lidé středního věku; Adalimumab; mužské pohlaví; Injections, Subcutaneous; idiopatické střevní záněty; ženské pohlaví; Telemedicine; Male; Retrospective Studies; dospělí