Systolická a diastolická dysfunkce levé komory srdeční. Zásady diferenciální diagnostiky a farmakoterapie - Hůla, Josef; Boček, P (Praktický lékař, 1998)
Rozdělení srdeční dysfunkce na složku systolickou a diastolickou má dnes již nejen vědecký, nýbrž i praktický význam. Systolická dysfunkce levé komory je po stránce patofyziologické charakterizována sníženou ejekční frakcí se všemi klinickými důsledky. Diastolická dysfunkce levé komory je důsledkem zhoršené relaxace v časné fázi diastoly a snížené poddajností v pozdní fázi diastoly. Důležité postavení ve výzkumu i v praxi má echokardiografie, která umožňuje jednoduché a poměrně přesné určení ejekční frakce levé komory, což je významné pro určení systolické funkce. Echokardiografie ve své dopplerovské formě na druhé straně dává informace o rychlostí průtoku mitrálním ústím a plicními žilami, na jehož podkladě lze usuzovat na změny průtoku a nepřímo na funkci levé komory v diastole. Všechny faktory podnúňující systolickou a diastolickou dysfunkci srdce jsou předmětem léčebných postupů s cílem redukovat tyto patologické a fimkční projevy srdečmch chorob, a zabránit tak hemodynamickým důsledkům vedoucím k progresi choroby.
Keywords: Echocardiography, Doppler; Diastole; dysfunkce levé srdeční komory; Systole; systola; diastola; dopplerovská echokardiografie; lidé; Humans; Ventricular Dysfunction, Left